25.000 Romanian
"Soția astronautului" suspans-SF,1999
Urăsc partea asta.
Ești aici, dar știu că o să pleci și nu suport asta.
Știu. - Îți voi da telefon, iubito.
- Nu mă tachina.
Îmi lipsești așa de mult când ești plecat!
Și tu îmi lipsești, iubito.
Ultima oară, Streck mi-a spus că, dacă mă mai văicăresc atât după tine,
mă dă afară de pe navă.
Spune-i lui Streck că tu-mi aparții mie.
- Și să te lase-n pace. - E-n regulă.
Elevii mei vor să vii să-i vezi, când te întorci.
Cred că pot aranja o vizită, dacă te porți frumos cu mine.
Cât de frumos?
Îți plac fructele?
Da...
Vino aici o clipă! Vino aici!
E ca o piersicuță, nu?
- Asta e pentru mine? - Da, dulceață.
Victory, aici centrul de control al misiunii.
Toate sistemele sunt pregătite pentru numărătoarea inversă.
Echipajul navetei Victory a primit undă verde pentru lansare.
Membrii echipajului sunt bine și sistemele funcționează satisfăcător.
Trei...
... doi...
... unu...
... zero! Și a pornit!
Ne-am desprins de platforma de lansare!
V-am recepționat, Victory. Puteți prelua controlul navei.
Centrul de control, aici Victory. Am preluat comanda navei.
E o zi minunată pentru zbor, Houston.
Toate sistemele sunt pregătite.
Ananasuri.
- Ce se cultivă în Kansas? - Porumb.
Da, porumb.
Dar în Georgia? Ce se cultivă în Georgia?
- Piersici.
Foarte bine.
- Și aici, în Flórida, ce avem?
- Portocale.
Și nave spațiale.
- Cu certitudine, Calvin. Și nave spațiale.
- D-nă Armacost, la telefon. - Mulțumesc, Brian.
OK, să trecem la pagina 7.
Și lucrați în liniște, OK?
Alo?
- D-nă Armacost? - Da. Sunt Jillian Armacost.
D-nă Armacost, aici centrul de comunicații al NASA. Avem legătura cu soțul dvs.
Puteți vorbi, d-le comandant.
- Jillian? - Spencer?
Da. Ți-am spus că te sun. E uimitor, nu-i așa?
Da, e extraordinar.
- Ei, Jill... - Da?
- Cu ce ești îmbrăcată? - Spencer...
- Hai, că nu ne ascultă nimeni.
- N-o induceți în eroare, d-le comandant.
Ascultă cei de la Houston și de la Laboratorul de Cercetări Spațiale. Adică vreo 300 de inși.
- E o zi frumoasă acolo, jos, nu? - E superbă.
- Te uiți pe fereastră, Jill?
Da...
Mai aveți 15 secunde, d-le comandant.
Sunt chiar deasupra ta...
- Te uiți în sus, iubito? - 10 secunde.
- Vreau să-mi zâmbești.
- Îți zâmbesc deja.
Te-a sunat din spațiu?
Se afla pe orbita terestră...
... dar, da...
... mi-a telefonat din navetă.
Stanley nu mă sună nici măcar din cârciumă,
iar pe tine te sună din spațiu! Sau de pe orbita terestră.
Jill, se poate spune că ai dat lovitura.
Nu pricep. Doar am crescut în aceeași casă.
Tu te-ai măritat cu "Johnny-astronautul".
Eu m-am ales cu diverse variante ale lui "Elmo-ce-vomită-pe-el".
Pariez că și în ceea ce privește chestiile mărunte e la fel, nu?
Ce chestii mărunte?
Lucrurile mărunte, care înseamnă atât de mult.
- E adevărat.
- Bărbații sunt ca locurile de parcare.
Tot ce e mai bun e ocupat, iar unde e liber, nu e cazul.
Ce s-a întâmplat?
Buletin de știri special
Spencer...
Și acum revenim la programul nostru.
Nan, s-a întâmplat ceva! Haide!
Continuă să cauți.
D-na Armacost? Sunt Sherman Reese de la NASA.
- E vorba de soțul dvs. - Ce s-a întâmplat?
Am vrea să veniți cu noi. O mașină așteaptă afară...
- S-a întâmplat ceva cu Spencer.
- Vă rog, d-nă Armacost. Soția cpt. Streck e deja acolo.
Directorul vrea...
Starea lui Armacost și Streck,
cât și cea a celorlalți membri ai echipajului, nu este cunoscută.
Am transmis în direct de la NASA...
- Soțul meu a murit?
- Doamnă, nu știu nimic...
- Soțul meu e mort?
- Doamnă, chiar nu știu.
Atunci, du-mă la cineva care știe.
- E mort. Sunt sigură că e mort.
- Nu! Nu sunt morți.
Nu sunt morți!
Ce ți-au spus?
Nimic. N-au vrut să-mi spună nimic.
D-nă Streck, d-nă Armacost...
- În primul rând, soții voștri trăiesc.
Slavă, Domnului!
Sunt din nou în navetă și îi vom aduce la sol de îndată.
Ce s-a întâmplat acolo?
Soții voștri au ieșit în afara navetei
pentru a face niște reparații la un satelit.
A avut loc o explozie și am pierdut legătura
cu ambii astronauți timp de aproximativ 2 minute.
- Ați pierdut legătura?
Ce vreți să ziceți cu: "am pierdut legătura"?
După explozie, au plutit în spatele navetei.
A trebuit să rotim naveta cu 180°, ca să-i găsim.
- Și erau singuri? - Acum sunt din nou în navetă.
Vor reveni pe Pământ imediat ce va fi posibil.
D-nul Reese va sta cu voi, până vă vom putea duce la ei.
Au fost singuri acolo, Jillian.
Gata, e OK.
Bine că sunt în viață.
Aici veți avea o imagine din navetă, în timpul aterizării.
Vreți să vă fac legătura?
Voi face legătura.
25 de secunde până la intrarea în atmosferă.
Controlorii de zbor vor monitoriza îndeaproape...
Mențineți coborârea.
Schimbarea de direcție a vântului e minimă.
Velocitate la 2600 LBP.
65 de km/oră. Încă 20 de secunde, altitudine: 67 de metri.
8 secunde, 65 m. 5 secunde, 64 m.
2 secunde, 60 m.
Controlul la sol, aici Victory. Am aterizat.
Respiră singur. Funcțiile vitale sunt în regulă.
Din câte ne dăm seama, nu există leziuni cerebrale.
Așa că e doar o chestiune de timp până își va recăpăta cunoștința.
- Așadar, o să fie bine? - Absolut.
Și Alex?
Căpitanul Streck e mai în vârstă decât soțul dvs.
Inima lui a fost supusă unui efort imens.
Natalie...
Jillian.
Jill...
- Bună! - Bună!
Ce faci?
Mi-a fost așa dor de tine!
Cum te simți?
- Sunt bine. - Da?
- Da, sunt bine.
Trebuie să merg la WC.
- Da. - Trebuie să merg la WC.
Să văd ce pot face pentru tine.
Unde e Alex?
E teafăr?
Spencer...
Spencer, ce-i aia?
- Ai simțit? - Alex?
- Dumnezeule, ce-i aia?
Alex! Iubitule, sunt aici.
- Puneți-l pe masă! - Fir-ar să fie!
Cum pot să te ajut?
Alex!
Ajutați-l!
La o parte!
E tot zero.
Nimic.
- Încarc la 300 de volți. - La o parte!
- Are puls. - L-am prins.
Scoate-i intubatorul.
Adu-i niște dopamină.
Să-l pregătim pentru electrocardiogramă.
Ce i-ai spus?
I-am spus umflatului ăluia nenorocit, care mănâncă la fast-food,
că n-am fi fost eroi, dacă nu ne-ar fi tăiat din buget
și nu ne-ar fi obligat să lansăm pe orbită satelitul care a explodat.
- Serios? - Da.
Și apoi, ce s-a întâmplat?
A zis că nu i-a mai vorbit nimeni așa
iar eu i-am spus că nu-mi pasă și că, dacă mă mai sună vreodată,
dau de el, îl trag din pat, îi dau jos pantalonii
și-l bat la cur cu un umeraș în fața nevestei și a copiilor.
- Foarte subtil. - M-am gândit eu că e subtil.
Vrei să-mi spui ce i-ai zis, de fapt, președintelui?
Da. I-am mulțumit pentru telefon.
Apoi l-am întrebat cu ce e îmbrăcat...
A început să gâfâie, a scos un zgomot ciudat și a închis.
- Ce crezi că semnifică asta?
- Habar n-am! Poate că nu e atras de tine.
Cred că nu. Ea a primit baloane. Mie de ce nu mi-au dat nici unul?
- Fiindcă tu ai primit bomboane. - N-am primit nici-o bomboană.
- Ba ai primit.
- Unde e bomboana mea? - Nu știu.
Vorbește vreodată despre incident?
Spencer ți-a spus ceva despre ce s-a întâmplat acolo?
Despre cum a fost cât au rămas singuri?
O să fie OK.
S-au întors.
Nu vorbește despre asta, nu-i așa?
Nici Alex.
Nu pomenește niciodată de asta. Nici-o vorbă.
Și-i poți învinovăți?
În acele 2 minute, au fost la un pas de moarte, Jillian.
- Dar n-au murit. - Dar au fost cât pe ce.
Să treacă prin asta împreună, să se întoarcă și să nu discute niciodată,
să nu pomenească niciodată...
E straniu.
Natalie... s-a terminat.
Draga mea... știu că și ție trebuie să-ți fie greu.
Mă sperie că se comportă ca și cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
- Poftim.
- Mulțumesc, d-le comandant. - Cu plăcere, amice.
- Hei, știi ceva? - Ce?
- Îmi dau demisia.
- Din cauza celor întâmplate?
Nu. Fiindcă am terminat cu zborul.
Am o ofertă de la o firmă care se ocupă de proiecte aerospațiale.
E un post de director.
O găleată de bani. Mulți de tot, Jill.
Ce știi tu despre munca de director?
Tu ești pilot, Spence.
Nu, draga mea. Sunt un adevărat erou al Americii.
Președintele S.U.A. a spus asta. L-ai auzit.
Oricum, se pare...
că e benefic pentru companie să aibă un erou american.
Dezavantajul, Jill, e că...
... sediul companiei e la...
... e la New York.
- Glumești, nu-i așa? - Nu.
New York? Dar tu urăști New York-ul!
- Ziceai că e prea multă lume. - Știu.
Avem o viață aici, Spencer.
Slujba mea, prietenii noștri, totul.
Mda...
Ce zici?
Vrei să faci asta?
Vrei să te muți la New York cu mine?
Tu mi-ai fost mereu alături.
Vreau să fiu și eu alături de tine.
Să mergem la New York!
O să vă ducem dorul.
- D-nă Armacost?
- Da, Paula?
Când soțul dvs.e în spațiu, îl vede vreodată pe Dumnezeu?
Dar extratereștri? Vede extratereștri?
Soțul dvs. are o armă cu laser, ca să se apere de extratereștri?
Dacă m-aș duce eu, aș lua două arme cu laser.
Una mică de buzunar și o pușcă tot cu laser.
Soțul dvs. are o pușcă de-aia cu laser? O aduce acasă?
Funcționează și aici, pe Pământ, sau numai în spațiu?
- Știi ceva, Calvin? - Ce este, d-nă Armacost?
O să-mi lipsești.
Nu, nu...
# Am avut o viață împlinită,
# Am trăit toate experiențele,
# Dar ce contează cel mai mult
# E că a făcut așa cum a vrut el!
Spencer!
Alex!
Iubitule...
Alex...
Am de făcut o scurtă declarație și va rămâne timp și pentru întrebări.
Căpitanul Alex Streck a murit ieri seară, la ora 20:55.
Cauza morții a fost un grav atac cerebral.
Ceea ce chirurgii numesc: "o gravă atingere adusă creierului".
Alex era un om foarte important pentru acest program,
experiența lui profesională fiind extraordinară.
Tuturor ne va lipsi foarte mult.
Înmormântarea va fi în cadru restrâns.
Comandantul Armacost este în vreun pericol?
O las pe d-ra Petrada să răspundă la această întrebare.
D-l comandant Armacost
a fost supus unui set amănunțit de examene și teste.
Nu credem că se află în vreun pericol mai mare decât noi ceilalți.
Bună!
- Bună! - Bună!
- Sunt aici, iubito! - OK.
- Ești OK? - Da.
Unde e Natalie?
E-n spate. A întrebat de tine.
- Bine. Vin imediat, OK? - În regulă.
Natalie?
Jillian.
Îi vorbeau în fiecare noapte.
Tot timpul.
Eu nu înțelegeam ce spun.
Cine vorbea cu el, Natalie?
Ei.
Ei vorbeau cu el, Jillian.
Se ascunde în mine...
Vă sunt recunoscător pentru grija pe care mi-o purtați, d-le Reese,
dar am fost testat și înțepat cu destule ace.
Iar superiorii dvs. mi-au dat un certificat care atestă că sunt sănătos.
Știu. Probabil că nu ai nimic, însă...
Șefii dvs știu că vreți să faceți asta, d-le Reese?
Nu.
Bestial...
Dumnezeule!
Oh, Doamne!
Nu! Nu! Doamne, nu!
O să-ți arăt câteva locuri bune pentru cumpărături.
Rochia aceea e frumușică, dar nu "merge" de nici-o culoare.
Simți primul impuls după ce motorul principal pornește.
Apoi intră în funcțiune propulsoarele...
și atunci îți dai seama că te deplasezi cu viteză foarte mare.
- Zum, zum, zum. - Exact.
Am organizat colectări de fonduri pentru anti-SIDA,
dar acum mă ocup de lupta pentru combaterea foametei.
- Eu sunt profesoară. - La universitate?
Nu, la clasa a II-a.
Scuză-mă. Am crezut că ai zis că predai la clasa a II-a.
- Da, eu... - Ambrose, bună! Arăți grozav!
- Mă scuzi, te rog? - Da, bineînțeles.
Da, bine. Scuză-mă, Phillip.
N-o băga în seamă!
Lipsa totală a grăsimii a dezumanizat-o.
Cred că, nu i-a mai venit ciclul de 3 ani,
ceea ce e o binecuvântare pentru omenire, nu crezi?
- Shelly McLaren. - Jillian Armacost.
Da, știu.
- O, soțul tău trebuie să fie... - Jackson McLaren.
Toți aveau trabucuri, dar Jackson îl avea pe cel mai mare.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Ai mulți prieteni aici, în oraș?
- Câțiva... La serviciu și pe Spencer, desigur.
- Soțul tău îți e prieten? - Da...
Nu mai spune la alta de pe-aici. O să te considere o infractoare.
- Asta îmi place. - Ce anume?
Zâmbetul tău. E sincer.
A trecut ceva vreme de când n-am mai văzut așa ceva.
Mulțumesc.
Da, bine. Vin imediat.
Se pare că a avut loc un dezastru minor la bucătărie.
Te sun, ca să ieșim împreună, să râdem, în regulă?
OK.
- Te simți bine? - Sunt beată.
Asta e bine, iubito.
E bine.
Spune-mi ce s-a întâmplat acolo.
Spune-mi!
Bine.
Hai să facem o plimbare.
- Vrei să știi ce s-a întâmplat?
- Da.
- Am să-ți spun. - Da...
Vrei să știi ce-a fost în cele 2 minute?
Nu vorbești niciodată despre asta.
Două minute.
Întuneric.
Negru.
Nici-o lumină.
A avut loc o explozie. Și... totul a căzut dintr-o dată.
Nici-un pic de lumină.
Nici-un mijloc de comunicație.
Totul era negru.
Liniște deplină.
Nu se auzea nimic, dar era totuși asurzitor.
Un nimic asurzitor.
Și era frig, foarte frig, Jill.
Și știam ce înseamnă acel frig.
Era al morții.
În primul minut, am crezut că am murit. Iar apoi...
...am simțit o căldură.
Era "căldura" ta, Jillian.
Căldura trupului tău. A mâinilor tale.
Din interiorul gurii tale.
Căldura dintre picioarele tale, dinăuntrul tău, Jillian.
Căldura ta.
Am simțit-o cum mă învăluie.
Mă făcea să respir.
Puteam să respir.
Spencer...
Spencer!
Spencer...
Spencer!
Spencer..., ce se întâmplă?
Ce se întâmplă?
Spencer?
Ce faci?
Nu puteam să adorm, așa că...
...ascultam muzică.
Îmi pare rău dacă am fost cam dur.
Poate că am băut cam mult.
Hai să mergem în pat.
Noapte bună, iubito!
"Apoi a încercat să ghicească numele omulețului."
"Hazel Conrad Peppermill?", a spus ea. Și omulețul a spus...
"Nu!"
"Știu, știu. Este Sir William Doorknob."
Și omulețul a spus...
"Nu."
"Știu!"
"Trebuie să fie Little Ribs of Beef."
Și omulețul a spus...
"Nu."
"Nu poate fi Rumpelstiltskin, nu?"
"Ce-ai spus?", zise omulețul.
"Am zis că nu poate fi..." "Rumpelstiltskin!"
"Și omulețul a strigat..."
"... și a bătut din picioare."
Draga mea, pari așa de tristă!
Din cauza orașului, Nan.
E deprimant. Asta e tot.
Nu te lăsa deprimată.
Știi că ai avut probleme, după moartea mamei și a tatei.
Ai aceeași voce pe care o aveai și atunci.
Ai găsit un medic psiholog cu care să stai de vorbă?
Deocamdată, nu.
Promite-mi ceva, bine?
Dacă se întâmplă să te mai simți ca atunci, să te duci la un psiholog.
Nan, chiar trebuie să închid. Pa!
- Bună, Jill! - Bună! Ai întârziat.
N-ai ascultat mesajul meu?
Am avut o cină de afaceri.
- Încă n-am verificat mesajele.
- Îmi pare rău.
Încă nu m-am obișnuit cu munca asta.
- Mă duc să fac un duș, iubito. - OK.
V-ați gândit vreodată cum ar fi fost să fi avut avioane F-15 în al II-lea război mondial
... sau un B-17 în primul război mondial?
Nu, niciodată.
Pe câți aș fi făcut praf, dacă aș fi avut o tehnologie atât de avansată.
- Câte feluri există, Jackson? - Multe feluri, iubito.
Dar câmpul de luptă modern e electronic.
Și avionul de luptă pe care omul acesta ne-a ajutat să-l proiectăm
poate detecta, distinge, identifica și elimina orice dispozitiv electronic.
Două motoare McLaren acționează
cu o putere de 11000 de kilograme-forță.
Anvergura aripilor e de 23 de metri.
- Complet extinse. - Exact, anvergură maximă.
Cu o viteză maximă de 2900 km/h,
atinge plafonul de 17000 m altitudine, iar echipajul e format din 2 piloți.
Câmpul de luptă modern e o furtună electronică transparentă.
... cu avioane, tancuri, computere
și rachete, toate simultan.
Și în acea furtună, intră avionul nostru de luptă.
Dar nu aruncă bombe, nu lansează rachete.
Trimite doar un semnal. E ca vocea Domnului.
- E semnalul care blochează totul.
- Am uitat, Jackson...
Cine e dușmanul de care trebuie să ne apere acum avionul tău?
Dușmanul din momentul ăsta?
Tu ești dragă. Tu ești.
Cum sună semnalul pe care-l scoate?
Oamenii nu-l pot auzi, porumbițo. Oamenii nu-l aud deloc.
Scuzați-mă, doamnă. D-ra Augusta dorește să vă vadă.
Bine. Haide, Jackson.
Augusta ne-a chemat la ea.
Vrea s-o pupăm înainte de culcare.
După banii de buzunar, e cel mai important moment al zilei.
Bucuria de-a fi părinte. Haide, Jackson!
Vin imediat!
De ce ești cu gândul atât de departe?
Sunt aici.
Ce s-a întâmplat? Ce nu e-n regulă?
Nu înțeleg nimic din toate astea.
Despre ce vorbesc. Parcă ar vorbi codificat.
Draga mea, e vorba de afaceri, asta-i tot.
De ce trebuie să construiești avionul ăla?
Vorbești despre el de parcă nici n-ai fi tu.
Iubito, asta mi-e slujba.
Ăsta mi-e serviciul.
Spuneai că ai să zbori toată viața.
Spuneai că va trebui să te înmormânteze în cer.
Aproape că au făcut-o.
Ce vrei să știi, când te uiți așa la mine?
Ce-mi ascunzi?
Nimic.
- Nu se poate. - Ba da.
- Nu... - Ba da.
O să fie puțin rece.
Să vedem ce-avem aici, OK?
Uite-l!
Hai să-l măsurăm!
Nouă săptămâni, plus-minus câteva zile.
Vedeți punctulețul acesta?
Cel care clipurește?
- Ce este?
- E inima, care bate.
Și e normal să bată așa de repede?
Mi-aș face griji dacă n-ar bătea atât de repede.
Pare totul în regulă, Jillian.
E interesant...
Ce anume?
Stați puțin. Nu sunt sigură.
Vedeți asta, aici?
Ce e acolo?
E o a II-a inimă.
Două inimi care bat.
Sunt gemeni, d-nă Armacost.
Gemeni.
Vă dau un număr al unui grup de sprijin
pentru femeile care așteaptă gemeni.
Nu v-am spus un lucru...
Știu că ar fi trebuit să vă spun, dar...
Acum câțiva ani, după ce părinții mei au murit,
... am avut o depresie.
Cât de gravă, Jillian?
Vedeam oameni pe care îi cunoșteam...
... îi vedeam morți.
Și, uneori...
... mă vedeam și pe mine.
Ai fost să te tratezi?
Ai fost internată?
Da.
El știe?
El m-a ajutat să trec prin asta.
Ți-e teamă...
... că starea aceea ar putea reveni, din cauza sarcinii?
Da...
Petreceți timpul cu Spencer. Treceți prin asta împreună.
Acum, că știi că sentimentele pe care le trăiești
sunt din cauza vieții care crește în tine
și de faptul că organismul tău se adaptează la noua stare, bucură-te!
OK.
Și, oricând ai nevoie, sună-mă la orice oră.
Mulțumesc.
A fost doar un coșmar, iubito.
- Vorbeai în somn.
- Ce spuneam?
Nu mi-am dat seama. Nu erau cuvinte.
- Erau mai degrabă niște sunete.
- Mi-e frică.
Ar fi ciudat...
... ca o femeie care devine mamă prima oară să nu fie speriată.
Da.
Haide! Vino cu mine!
- Așa. Acum e mai bine, nu?
- Da.
Totul va fi bine, nu-i așa?
Totul va fi bine, scumpa mea.
- Și vor fi sănătoși, nu-i așa? - Da.
Și vor fi frumoși, exact ca mama lor.
Ce crezi că vor ajunge, când vor fi mari?
- Ce vor fi? - Da.
E clar că vor fi piloți, draga mea.
- Ca tatăl lor? - Ca tatăl lor.
Lasă-ți capul pe spate.
Te voi spăla pe cap.
Visez cumva, Spencer?
Nu...
Nu, nu visezi.
Și-apoi îți aruncă privirea aceea.
Privirea care vrea să spună: "Înțeleg, iubito".
Nu-mi pasă cât îmi masează picioarele. Nu înțelege nimic.
- Îți masează picioarele?
- Știu ce vrei să spui.
Ar trebui să trecem prin asta, împreună...
... dar niciodată nu m-am simțit mai departe de el.
În corpul meu se petrece ceva despre care el habar n-are.
Îți masează picioarele?
Am intrat în cadă cu ciorapii în picioare.
Ahh! O, Dumnezeule!
Iisuse, m-ai speriat!
Ai încurcat-o rău!
Îți place plăcinta?
Nu cred că mai suport mult, iubito!
Cât de mult îți place plăcinta?
Vino după plăcintă!
Prima dată am să te beau, iar apoi am să te mănânc.
Ia plăcinta!
- Am s-o mănânc, da? - Da.
- Crezi că te descurci, cu noi trei? - Da.
- Da? Îți place burta mea? - O ador!
Bine, fiindcă și mie îmi place burta.
Scuze!
D-nă Armacost?
Vă amintiți de mine?
- D-l Reese? -Da.
- În câte luni sunteți? - Doar câteva.
Trebuie să discut cu dvs.
Spencer lucrează acum pentru McLaren. Dacă îl căutați...
Nu, vreau să stau de vorbă cu dvs., d-nă Armacost...
... despre acele 2 minute.
- Cele 2 minute, d-nă Armacost.
- Care e problema, d-le Reese?
Ați remarcat vreo schimbare în purtarea soțului dvs., după acea misiune?
Eu am revăzut dosarele și există niște elemente ciudate.
De exemplu, aici.
Aceasta e semnătura soțului dvs., înainte de-a se urca în navă pentru ultima misiune.
... și acesta e un formular pe care l-a semnat la întoarcere.
Seamănă, dar nu sunt identice.
Nu e aceeași semnătură.
D-le Reese, sunteți aici ca reprezentant oficial al NASA?
Acestea sunt rezultatele analizelor pe care i le-am făcut când s-au întors din misiune.
D-le Reese!
- Reprezentați oficial NASA, acum?
- Totul e bine, totul arată normal.
Dar totul e puțin diferit.
Rezultatele analizelor sângelui, temperatura, EKG-ul,
electroencefalograma (EEG), totul e un pic diferit de cum era înainte.
Uitați-vă! D-le Reese! Cei de la NASA, știu că sunteți aici?
Nu vor să mă asculte.
M-au dat afară.
- Trebuie să plec. - Nu.
Dacă aveți ceva de spus, sunați-l pe soțul meu la McLaren.
Le-am arătat toate aceste lucruri și m-au concediat.
- M-au trimis la un psihiatru.
- Nu veni după mine!
Am văzut rezultatul autopsiei cpt. Streck. A fost o congestie masivă.
Organismul lui s-a supraîncărcat. Corpul n-a mai suportat presiunea.
Am văzut și raportul autopsiei lui Natalie Streck.
A fost sinucidere. S-a sinucis
Am fost acolo. Am văzut!
Da. Dar, conform raportului, când s-a sinucis era gravidă.
Ce-ai spus?
Probabil că a rămas însărcinată după ce soțul ei a ieșit din spital.
Era însărcinată, d-nă Armacost.
Deci, ce s-a întâmplat în cele 2 minute în care au fost singuri?
Costumele purtate de soțul dvs. și de Streck, aveau aparate de înregistrare.
Ascultă-le vocile! S-a întâmplat ceva care i-a speriat îngrozitor.
- Ce-ar fi putut să fie?
Nu, a fost un accident.
- A fost o explozie și satelitul... - Nu!
Erau pregătiți să facă față exploziilor și accidentelor. Sute de ore de pregătire!
Dacă ceva merge prost, au un plan. Nu intră în panică, nu se abat de la plan.
Așa fac. Acolo s-a întâmplat ceva pentru care nu erau pregătiți.
Ce i-ar putea face pe 2 astronauți bine pregătiți să se sperie așa?
Poți să juri că e soțul tău, așa cum îl știai? Poți?
- Dă-mi drumul, d-le Reese! - Bărbatul ăsta vă deranjează?
- Da. - Da, așa este.
- Știi, nu-i așa? Știi deja. - Bine.
Camera 304, Nesbit Arms, d-nă Armacost! Te rog, d-nă Armacost!
Rotește panoul cu 48°. Ai auzit, Alex?
Da. Ce-i asta?
Ai simțit? Spencer, ce-i aia?
Doamne, ce-i naiba-i aia?
Nu! Nu!
O caut pe femeia gravidă de la apartamentul 24F.
Nan...
- Jillian, ce s-a întâmplat?
A spus că trebuie să fi rămas gravidă după sosirea lui Alex.
- A mai spus și altceva?
- Doamne, Nan...
Dragă, nu trebuie să te gândești acum la ce-a zis ciudatul ăla.
Pune-l pe Spencer să sune pe cineva.
Nu, Nan! Spencer nu trebuie să știe despre asta.
Jillian, ai spus că arăta ca un nebun.
Trebuie să-mi promiți... că nu-i spui lui Spencer.
Te rog, promite-mi!
Nu poți să ții lucrurile astea în tine, Jillian.
Ai dreptate.
OK. Dacă mă mai deranjează vreodată, îi spun lui Spencer.
OK? De acord?
Sigur.
- D-le Armacost, masa dvs. e pregătită. - Grozav.
- Să ne așezăm. - Da.
Stan? Adică marele șef al paradei rataților de anul acesta?
A plecat.
Nu putem să avem toate parte de norocul pe care îl are Jill.
Nu, eu sunt cel norocos.
Te simți bine? Ce s-a întâmplat, iubito?
Simt o căldură, atât.
De ce nu bei puțină apă?
Cred că vreau să merg acasă.
În regulă.
- Te simți mai bine?
- Da.
Unde e Nan?
- A ieșit. - E trecut de miezul nopții.
E tânără, Jill. Se distrează, fata.
Nu-ți amintești când ne distram și noi?
Nu.
Nu?
Nu-ți amintești asta, nu?
OK.
Ce se întâmplă cu tine?
Te gândești vreodată la ce s-a întâmplat cu Alex?
Oh, un drac, acu'!
- Și ce s-a întâmplat cu Natalie?
Eu mă gândesc. Tot timpul.
În acele 2 minute ai fi putut să mori.
De ce vrei să ne amintim de asta?
De ce vrei să ne întoarcem la asta?
Nu poți încerca măcar o dată să fii fericită? Măcar o dată?
Mă duc la culcare.
D-le Reese? - Da.
Sunt Jillian Armacost.
În raportul autopsiei lui Natalie Streck...
... ce scria despre copil?
D-le Reese?
Nu la telefon, d-nă Armacost.
Nu înțelegi. Trebuie să-mi spui!
Ce scria în raportul autopsiei despre copil?
Erau... copii.
Ce mă?
Natalie Streck era însărcinată cu gemeni, d-nă Armacost.
Dumnezeule!
Ce se întâmplă cu mine?
- Și dvs. la fel, nu-i așa?
D-nă Armacost...
... ești gravidă cu gemeni?
În legătură cu copiii lui Natalie...
D-le Reese...
Ce scria în raportul autopsiei despre copiii lui Natalie?
Trebuie să-ți arăt ceva, d-nă Armacost.
E ceva ce trebuie să vezi.
Știi povestea...
despre prințesa îndrăgostită de un prinț care moare în luptă?
D-nă Armacost, am ceva ce trebuie să vezi neapărat.
Înțelegi ce-ți spun?
Prințul inamic...
... după ce cucerește castelul...
... o găsește pe prințesă și o violează.
După câteva luni, prințesa află că a rămas gravidă.
Dar al cui e copilul?
E ori copilul dușmanului,
cel care i-a ucis soțul,
cel care a violat-o,
caz în care ea se omoară și odată cu ea și copilul,
ori poate să fie copilul prințului ei.
Singurul lucru care i-a mai rămas de la el.
O parte din el, care trăiește încă înăuntrul ei.
Ținut în siguranță în pântecul ei.
Caz în care...
Dar cum poate ști ea, înainte de-a fi prea târziu?
Cum poate ști înainte ca acel copil să se nască și să-i vadă ochii?
Hai să ne întâlnim chiar acum.
Într-un loc public. Pleacă de-acasă. Să ne întâlnim acum!
Sherman Reese!
D-le Reese!
Sherman Reese!
M-am gândit eu că tu ești.
Eram vis-a-vis și mi-am zis: "Oare ăla e Sherman Reese?"
- Mă bucur să te văd. - Domnule comandant Armacost.
Ai venit în misiune oficială?
- Nu... mai lucrez... la... NASA.
- Știi ce?
Am auzit asta.
Am auzit și am crezut că e doar un zvon răutăcios.
Ascultă-mă!
Dacă ai nevoie de o recomandare, aș putea să te ajut.
Îți mulțumesc.
E foarte ciudat că m-am întâlnit cu tine.
Fiindcă tocmai mă gândeam la tine.
Mă gândeam la analizele pe care voiai să mi le faci, după ce a murit Alex.
Dacă ai câteva minute libere, putem bea o cafea împreună.
- De fapt, trebuie să...
- Haide, Sherman!
Ești un om liber, acum. Ai tot timpul din lume, nu?
Hai, vino!
Da. Mă bucur să te văd.
- Era să-ți uiți servieta, d-le Reese. - Ți-am luat-o eu!
Doar tu știai, Nan! Te-am rugat să nu-i spui!
- Nu i-am spus, OK?
- Despre ce-ați vorbit, cât eu am dormit?
- Am vorbit și atât! - Despre ce?
Doar am stat de vorbă. Nu face asta! Nu-ți face bine!
- Unde-ai fost noaptea trecută? - Ascultă ce spui!
- Unde te-ai dus? - Jillian, eu te iubesc.
Și Spencer te iubește. Toți te iubim foarte mult
Spencer era acolo.
Spencer era acolo, cu Reese. Și tu erai singura care știa.
De unde putea să știe, dacă tu nu i-ai spus?
Mi-ai promis!
Jillian, te iubesc, dar n-am să accept așa ceva!
Ce să accepți?
Vino înapoi, Nan!
Nan, vino înapoi!
Nu pleca, Nan!
Un căcat!!
- Alo, Nesbit Arms.
- Cu d-le Reese, la camera 304.
Nu răspunde nimeni în camera 304.
Unitatea de depozitare 1049. D-nă Armacost, ai grijă!
Semnat: Sherman Reese.
Dezastru în spațiu
Moarte în spațiu Căpitanul industriei
Spencer Armacost intră în echipa McLaren.
Pentru Jillian
Luminile se opresc automat la fiecare jumătate de oră.
Sunteți OK?
Pentru Jillian
Pare ca o glumă, nu-i așa?
Dar, dacă vezi această casetă,
înseamnă că n-am ajuns la întâlnire.
Dacă vezi această casetă, probabil că sunt mort!
Caseta asta este rezerva mea.
Așa ne-au instruit la NASA.
Să ai mereu un sistem de siguranță.
Nu sunt nebun.
Mi-aș dori să fi fost. M-am rugat să fie așa.
Dar știu că nu sunt. Poate crezi că ai înnebunit.
Cum poți să nu înnebunești?
Să ai mereu o rezervă de siguranță.
Acum vei auzi două voci pe această bandă.
Una e a soțului tău, iar cealaltă e a cpt. Streck.
Rotește panoul la 48°.
Linia asta reprezintă vocea soțului tău.
Iar linia asta e cu vocea cpt. Streck... Spencer, ce-i asta?
Ce dracu'? Doamne! Ce naiba e asta?
Două voci, dar trei linii.
Mai e ceva pe casetă.
Ceva ce nu poate fi distins de urechea umană.
Dar eu am tradus semnalul.
Trebuia să-l aud.
Și iată cum sună.
NASA afirmă că sunt paraziți...
Nu sunt paraziți. ... provocați de explozia satelitului.
Și că se datorează unei încărcări electrostatice a costumelor. Ei bine, nu e așa.
Am descoperit ce e. Nu e în costume, în satelit sau în navetă.
Nu provine de pe Pământ.
Două minute, atât. Doar de atât a fost nevoie.
Dacă ai fi vrut să vii pe Terra de foarte foarte departe,
poate că n-ar fi fost nevoie să călătorești cu o navă,
poate ai fi călătorit prin intermediul unei transmisiuni, cu viteza luminii.
Ca un gând.
Așteptând ca 2 oameni să apară acolo.
Doi pământeni...
... pe orbită, lângă o țintă.
Ceva la care să țintești, cum ar fi satelitul.
Doi pământeni, dincolo de bănuială, eroi, americani.
Îi aștepți...
după care îi ștergi ca pe o casetă
și îți înregistrezi propriul mesaj.
Nu mai e soțul tău. Nu mai e.
Dar...
Computerul care pilotează acest avion n-a fost creat încă.
Dar ar trebui să se afle aici, în carlingă.
Exact unde ar trebui să fie piloții.
Două computere care lucrează în tandem,
care se susțin reciproc.
Gemeni.
Computere gemene.
Gemeni, d-nă Armacost.
Ce crezi că ai în pântec?
Ce crezi că a pus acolo?
Ce vor fi? Vor fi piloți, iubito.
Exact ca tatăl lor...
Ei, Jill.
Bună.
- Ce e? Te sperii? - Nu te-am auzit când ai intrat.
Am venit acasă pentru că...
... m-am gândit la tine, că te-ai certat cu Nan.
De ce nu-mi spui despre ce a fost vorba?
Chestii între surori.
Ai mai vorbit cu ea?
Nu.
Sunt sigur c-o să te sune.
Tremuri.
Crezi?
Mi-e puțin frig.
Știi ce-am făcut?
Am adus ceva care cred că te va înveseli imediat.
Ce părere ai?
S-o punem!
Te uitai la ceva? Da.
E o casetă despre femei gravide.
Poate ar trebui s-o vizionăm împreună.
Nu.
Hai să vedem filmul.
Ești sigură?
Da.
E-n regulă.
- De ce construiești avionul ăla? - Poftim?
- De ce trebuie să construiești avionul ăla?
E vorba de un contract, Jill.
În plus, n-am contribuit nici cu jumătate din cât zice Jackson.
Au niște ingineri foarte buni.
Haide, vino mai aproape!
Știu la ce te gândești.
Nu-ți fă griji.
Totul o să fie foarte bine.
Ce porcărie de satelit!
O să rotesc panoul cu 48°. Ai priceput, Alex?
Spencer, ce-i asta? Ai simțit?
Spencer, ce-i asta?
Ce mama dracu'? Ce cioaca măsii e asta, vere?
Cred că am ațipit.
Ai visat ceva?
- Nu, am dormit, doar.
- N-ai visat nimic?
Nu, Jill, n-am visat.
Dar tu, ai visat?
Furnizorul meu le aduce din Antilele franceze.
Francezii sunt mult mai avansați în privința asta, nu crezi?
Cu astea, s-a terminat.
Ești sigură că asta vrei să faci?
Da.
Când ajungi acasă, ia ambele pastile și bagă-te în pat.
O să ai niște crampe destul de puternice.
Dar imediat ce-o să începi să sângerezi, o să meargă repede.
Și Spencer nu-și va da seama?
Dacă e la fel ca toți bărbații, va crede că ai pierdut sarcina
și-ți va cumpăra și o brățară.
Să nu te simți vinovată din cauza asta, draga mea.
Nici una dintre noi nu înseamnă nimic.
Un pic de suferință...
și apoi s-a terminat.
Nu pot s-o fac! Doamne, Dumnezeule!
Nu pot să fac asta.
O să fie foarte rău...
Îmi pare atât de rău!
O să înțelegeți.
Trebuie s-o fac.
Doar... un pic de durere.
Și apoi s-a terminat.
OK...
Sunt doar niște copii.
Nu pot să fac asta! Doamne!
Nu pot!
Ajută-mă!
Oh, Dumnezeule!
Doamne, să se termine odată!
Oh, Dumnezeule!
- Ce voiai să le faci? - Nu! Nu!
- I-ai auzit! Doamne!
- Ce-aveai de gând să faci?
Nu!
Nu, nu...
Jill... te rog!
Hai să ne calmăm și să vorbim despre asta, OK?
Haide, iubito!
Unde o să te duci, Jill?
Unde o să te duci?
Șșșt! Nu vorbi!
Nu spune nici-o vorbă, iubito.
Ești bine. Ești bine, acum.
Sunt încă în pântecul tău, Jill.
Sunt acolo, unde le e locul.
Și nici măcar nu vom pomeni despre ce ai încercat să faci.
Despre ce ai încercat să faci cu pastilele, OK?
Nu s-a întâmplat niciodată.. Nu există.
Spencer...
Nu vreau să aud nici-un sunet.
M-ai auzit?
Te iubesc atât de mult!
Nu știu ce m-aș face, dacă tu sau copiii ați păți ceva.
Acum, fii liniștită și odihnește-te.
Sunt aici, cu tine.
Voi fi mereu aici, Jill. Mereu.
Dormi.
Bravo! Ești o fată bună.
- Nan. - Bună, Jilly, bună!
Nu vreau să mă cert cu tine, Jilly.
Ceva nu e-n regulă, Nan.
Ba nu.
Doctorul zice că poți pleca acasă, curând.
Nu. Ceva nu e-n regulă...
... cu Spencer și cu gemenii.
Ești deprimată din cauză că ești aici. Nu...
El mi-a făcut ceva, Nan...
... și nu ți-am spus.
Jillian, ești așa, fiindcă stai în spital.
Știu că nu suporți spitalele. Știu asta.
Te vom duce acasă curând. Vom avea cu toții grijă de tine.
Tu?
Da, bineînțeles că eu.
Eu, Spencer, toți!
Doamne!
Mi-e așa de frică!
Se întâmplă ceva oribil...
... cu mine și cu copiii.
Nu știu ce se întâmplă.
Zi-mi mie, Jillian, ce este?
Spencer...
se ascunde înăuntrul meu.
Spencer...
... se ascunde...
... înăuntrul meu.
Cred că s-a trezit, d-le Armacost.
Zi-mi un lucru, Jill.
Dacă medicii ar ști ce-i în mintea ta...
dac-ar ști de gândurile alea negre, îngrozitoare,
... ce crezi c-ar face?
M-ar interna într-un sanatoriu.
M-ar interna.
Te-ar interna?
Te-ar pune-n lanțuri, Jilly.
Da, te-ar duce înapoi în spitalul ăla.
- Vrei să se întâmple asta?
- Nu!
Știu că nu vrei asta.
- N-o să-i lăsăm să facă asta, nu?
- Nu.
- Pentru că vom fi puternici.
- Vom fi puternici...
... împreună.
Vom fi tari, pentru familia noastră, nu-i așa?
Acum suntem legați.
Mă simți acolo, înăuntru, unde e sigur, nu-i așa?
Vezi tu...
... eu aici trăiesc.
Suntem o singură ființă.
Sherman Reese
Ce caută servieta lui Sherman Reese la tine?
Ce i-ai făcut surorii mele?
Cine ești tu?
Ce drac faci?
Dă-mi drumul!
Nan!
Jillian!
Nu!
Nan!
Ieșire
Parcul Washington Square.
- Mergi! - Dar e roșu, doamnă.
- Nu mă interesează. Dă-i drumul! - Dar nu pot!
Pornește odată! Nu înțelegi? Te rog!
Nu pot.
Cpt. Alex Streck a murit ieri seară, la ora 20:55
Cauza morții a fost un atac cerebral puternic.
Ceea ce chirurgii numesc: "o gravă atingere adusă creierului".
Nu mai e soțul tău.
Nu mai e!
Bună ziua! Bine ați venit înapoi, d-nă A.
Nan...
Jillian!
Iisuse Cristoase, Jill!
Nu te apropia de mine!
De ce îmi faci asta?
Am zis să nu te apropii de mine!
- Cine ești tu?
- Cine sunt eu?
Sunt unica persoană din lume căreia i-a păsat vreodată de tine.
Sunt cel care ți-a dat un motiv să mai trăiești.
Eu reprezint toate clipele care au contat în viața ta.
Nu, nu ești tu ăla.
Nici măcar nu te cunosc.
Nu?
Să-ți spun ceva!
Îmi amintesc că era o vreme când trebuia să mă duc în spațiu
și tu mă implorai să nu plec.
Mai știi cât de speriată erai?
Și ți-am spus atunci că îți voi aduce înapoi o mică bucățică de Rai.
Și tu ai plâns.
Îți amintești?
Am reușit!
Ce crezi că e înăuntrul tău?
Ți-am dăruit Paradisul.
Ba nu, n-ai reușit.
Tu nu ești Spencer.
Nu trebuie să fie așa, iubito.
Te rog, ieși din apă!
Te rog, iubito, ieși din apă!
Haide!
O, Dumnezeule!
Te rog!
Nan!
O, Dumnezeule!
Mi-ai ucis sora!
Mi-ai ucis soțul!
Da...
așa e.
Și apoi m-am culcat cu nevastă-sa.
Eu trăiesc acolo.
Nu!
Trăiesc acolo.
- Pentru o veșnicie.
- Nu, nu trăiești deloc!
- Trăiesc acolo.
- Nu, nu trăiești!
Ba da! Jillian!
- Sunteți gata pentru prima zi de școală?
- Gata!
Așteptați!
Aveți câte un măr. Vreau să le mâncați.
- Promiteți? - Da.
Un pupic!
Duceți-vă! Să fiți cuminți!
Ce crezi că se vor face când vor crește mari?
Să fie mari? Mai lasă-i, Susan! E prima lor zi de școală.
Eu cred...
... că vor fi piloți, exact ca tatăl lor.
Tată vitreg.
Nu...
Acum, tu ești tatăl lor.
Lumea noastră științifică
-Sfârșit-
Traducerea: TVRip